Превод и субтитри: Vasilioz & Hiromi
"Погребение"
По-тихо.
Да те няма, безполезен парцал!
По дяволите.
Какво сторих, че да заслужа това?
Това не значи, че можеш да...
Внимавайте!
За да тренирам земната си магия, правих фигурки.
Явно съм изтощил маната си.
Магическата ми сила се увеличи доста, но имам още много хляб да изям.
Ще дам всичко от себе си.
И все пак.
Наистина го правят. Дано да е сестричка.
До гуша ми дойде от братя.
Защо да не им направя забележка?
"Мамо, тате,"
какво правите голи?"
Извиненията им ще са безценни.
Рокси е голямо момиче.
Поне имам съвест да се преструвам, че не съм видял нищо.
Шегувам се.
Радвам се, че видях това.
Изминаха шест месеца, откакто Рокси е тук.
Тя е добра учителка. В часовете й е много интересно.
Благодарение на нея мога да използвам средно ниво магия.
В момента правим нощно обучение с Рокси.
Само защото е нощ не значи, че правим палави неща двамата.
Магията се предполага,
че е възникнала в далечното минало, когато една раса е общувала с духовете.
Тя ползвала вятър и земя, за да ги защити от заплахи.
Днешната магия е резултат от това, че хората са имитирали
тази магия и са я моделирали през войната с демоните.
Значи и магията си има история?
Естествено.
Явно няма смисъл да се правя на дете.
Колко гадно.
И все пак съм изненадан.
Този свят има духове и демони, нали така?
Разбира се, че има.
Аз съм демон. - Еха! Така ли?
Да.
Не видя ли колко изненадани бяха Паул и Зенис като ме видяха?
Сигурно защото си била мъничка, нали? - Не съм мъничка.
Те се изненадаха от цвета на косата ми. - Защо точно от нея?
Не си ли чувал за ужасяващата раса на демоните с име Сюпърт?
Не съм.
Страшни ли са? - Страшни са.
Преди четири или пет века
имало голяма война между човеци и демони, наречена Лапласова война.
В тази война Сюпъртите се развилнели.
Не ги интересувало дали врагът е жена или дете, всичко избивали.
Те заслужили омразата на всички раси.
След войната разбрах, че са отпътували към демонския континент.
Това показва колко опасни са те.
Преди често разказвах на децата за тях.
"Ако стоиш до късно, Сюпъртите ще дойдат да те изядат. "
Значи и тук си имат истории за Торбалан.
Слушай внимателно!
Никога не се доближавай
до някой, който има емералдово зелена коса и скъпоценен камък на челото!
Какво ще стане, ако го направя? - Сигурно ще избият цялото ти семейство.
Ще внимавам.
На определена светлина косата ми има зелен оттенък.
Рокси, косата ти е красива.
Благодаря.
Но най-добре запази тези неща за момичето, което харесваш.
Но аз харесвам теб.
Така ли?
Ако все още ме харесваш след десет години - признай ми отново.
Явно умението "добряк", което придобих
в онези симулатори за срещи не е безполезно.
Дори неловките слова, които звучат сантиментално на Земята
тук са пламенни и неповторими фитили на любовта.
Дори аз не схванах какво казах.
Сюпъртите ще те изядат. - Добре.
Рокси вече от година е при нас.
Магическите му уроци вървят като по вода. Трудът ми се отплати,
щом не съм усещал да ми свършва магическата сила.
А като фехтовач...
Енергична стъпка! После разсичане!
Това е в общи линии. Разбра ли?
Енергична стъпка! После...
Така ли? - Глупчо!
Стъпваш за подскок и замахваш! Вложи енергия и после разсичаш!
Все още съм на четири, а и тялото ми не е толкова силно.
Имам още да се развивам. Ще се постарая.
Какво правиш на такова място? - Нищо, размотавах се.
Там, където съм родена и стрък трева не пониква,
затова не мога да опиша как този пейзаж ми действа.
Днес беше много забавно!
Надявам се всеки ден да е такъв!
Погледни натам.
Виждаш планината в далечината, нали? - Планината на червения дракон ли?
Точно така. Прилежен си.
Далеч на север оттук,
отвъд тези планини има страна на име Раноа.
Каква е тя?
Зимите са много студени и има много сняг.
Снегът стига чак до тук.
Невероятно. Искам да видя този сняг.
Университетът по магия Раноа е най-доброто училище за магия в света.
Предлага много лекции по магия за напреднали.
Училище. Тази дума не я харесвам.
В магическия университет социалният статус няма тежест.
Приема ученици от всякакви раси и задълбочено води изследванията си.
Ако искаш да тръгнеш по пътя на магията,
препоръчвам ти да отидеш в Раноа.
Ще трябва да напусна дома си, преди да мога да...
Няма нищо.
Не е нужно да ходя на това място.
Само ти си ми нужна като учителка.
Не ме наричай така.
Убедена съм, че ще ме надминеш.
Няма да искаш да наричаш някой по-низш от теб по този начин.
Няма да ме интересува кой знае колко.
Ще разбереш рано или късно.
Измина година и половина откакто Рокси е тук.
В тази страна не празнуват рождения ден всяка година.
Но пък имат обичай да правят огромни партита на всеки пет години.
На пет, десет и петнайсет.
На петнайсет си възрастен, което се подразбира.
Честит рожден ден, Руди!
Благодаря.
Колко ли време е минало, откакто някой е празнувал рождения ми ден?
Откакто останах сам,
загубих интерес да празнувам.
Бях забравил това усещане. Изненадващо приятно е.
Честит рожден ден. Това е за теб.
Благодаря ти, татко.
Вероятно все още си малък за този меч,
но един мъж трябва да носи меч в сърцето си.
Длъжен си да си готов, за да защитаваш близките за теб хора.
Все пак някой ден ще имаш жена и деца.
Твой дълг ще е да ги браниш.
Не се главозамайвай само защото знаеш малко магия.
Магията е слаба в близък бой и в екстремна ситуация не е вариант.
Фехтовката ще ти свърши повече работа.
Ако си фехтовач... - Достатъчно!
Честит рожден ден! Заповядай, Руди. Знам, че харесваш книги затова.
Благодаря ти, майко!
Точно това исках! - Какво си ми добро момче!
Заповядай, Руди.
Това е магически камък.
Предназначението му е да усили магическата ти сила при магии.
Много е красив.
Учениците, които завършат начинаещо ниво,
получават магическа пръчка, но ти вече можеш да я ползваш.
Моля да ми простиш. - Няма проблем, много ти благодаря.
Ще я пазя много.
Вече научи четири типа напреднала магия на тази възраст.
Спокойно можеш да се държиш малко по-надменно.
Няма нужда, добре си ме научила.
Ала не остана много, на което да те науча.
Руди, утре ще се проведе последният ти изпит.
Последен ли?
Щом погледна отвън и се сещам...
за онзи ден.
Увиснал пишок!
Скръб, отчаяние.
Спомням си го сякаш беше вчера.
В предишния ми живот, винаги си фантазирах разни неща.
Като да се събудя и да имам свръх сили,
или някоя готина мацка да се премести при мен тогава, щях да се постарая.
Увиснал пишок!
Единият от тези сънища ми се сбъдна.
Само че краката ми не помръдваха.
Тази безнадеждност ме дебне отвън.
Бъди смел. Дай всичко от себе си.
Страхувах се да направя първата крачка.
Обещавах, че ще съм по-сериозен, но тялото ми отказваше да ме слуша.
Можех да плача.
Няма, няма.
Извън селото ли? - Да, извън него.
Не става ли в градината?
Не става. - Значи не става.
Поради някаква причина не иска да излиза.
Може да го е страх от чудовища. - Няма да срещне никакви чудовища тук.
А дори и да срещне, ще са много слаби и сам ще може да ги победи.
Руди, кончето е готово за езда.
Ти да видиш. Страх те е от коне.
Не ме е страх от коне.
Държиш се по начин, по който най-малко очаквам.
Готово.
Щом се качиш за нула време ще ти мине страха.
Просто не мога да го направя! - Не се притеснявай.
Аз съм с теб, затова не се притеснявай.
Руди, стискам ти палци!
Виждаш ли? Не е чак толкова зле.
Не ме гледай.
Какво си зяпнал? Да те няма.
Благодаря ти за онзи ден. - Няма проблем.
Не е гледал мен.
Добро утро, Рокси. - Добро утро и на вас.
Всички гледат Рокси.
Кончето е в добро настроение. Мисля, че му харесва да те носи.
Така ли?
Какво има? Все още ли си уплашен?
Не. Вече съм добре.
От какво ме беше страх?
Кой ли ще се закача с мен в мирно селце като това?
Здравейте! - Здравейте!
Рокси е невероятна. Само за две години се почувства като у дома си в това село.
Сигурно е имала премеждия заради косата си.
Какво хубаво селце, нали? - Така е. И аз го намирам за такова.
Това място ще свърши работа.
Тук е много приятно.
Ще ти покажа водна магия от свещено ниво.
Само един път ще мога да я направя. Гледай внимателно и я запомни, после я направи.
Това е последният ти изпит.
Отдалечихме се от селото, защото е тайна магия ли?
Не.
Отдалечихме се от селото, защото може да нарани хората.
Грациозни дух на водата и принцесo на гръмотевиците, защитаващи небесата,
изпълнете желанието ми и донесете благословията си.
Покажете мощта си на нищожните същества.
Порази с удара на твоя божествен чук по наковалнята
и напълни земята със сълзите си.
Вали! Измети всичко по пътя си!
Кумулонимбус!
Какво да правя сега? - Учителко, излекувай го.
Да! Точно така!
Беше за малко.
Може ли това да си остане между нас?
Спокойно. Няма да кажа нищо.
Моля те.
Пробвай ти.
Ще пазя кончето.
Финалният изпит.
Значи това е краят на домашното ни обучение.
Грациозни дух на водата и принцесo на гръмотевиците, защитаващи небесата,
изпълнете желанието ми...
В стил на Рокси e.
"Няма на какво повече да те науча
утре мисля да си тръгна".
Значи това е последният ни ден.
Невероятно!
Вали!
Заличи всяка пречка!
Ще ми се да бях прекарал повече време с нея.
Кумулонимбус!
Не казах да го правиш по-силно от моето.
Прекалих ли?
Срамота.
Сега наистина няма на какво повече да те науча.
Поздравления.
Вече си воден маг от свещено ниво.
Не е нужно да си тръгваш, Рокси.
Има още рецепти, на които да те науча.
Да! Селяните ще се радват да си наоколо.
Благодарна съм,
ала трябва да обиколя света
и да подобря уменията си. - Разбирам.
В такъв случай. Съжалявам.
Явно синът ни те накара да загубиш увереност.
Можеше и по друг начин да го кажеш.
Руди, направих всичко по силите си,
ала явно нямам уменията, за да продължа да те уча.
Не е вярно. Научи ме на много, учителко!
А, да.
Какво е това?
Талисман от родния ми град.
Не успях да подготвя парти за завършването ти,
така че приеми това.
Ще го пазя! - Това ще ме направи щастлива.
Време е да вървя.
До нови срещи.
Учителко!
Благодаря ти!
Наистина ме научи на много.
На знания, опит, техника,
но най-вече тя ми помогна да преодолея травмата си.
Успях да изляза навън и това е най-важното.
Но наистина беше травма, която я носех на плещите си от дълго време.
Тя ме излекува.
Знам, че не го планираше.
Но въпреки това...
Това момиченце спечели уважението ми.
Или поне така си мислех,
обаче бях гепил чифт от гащичките й преди време.
Съжалявам.
Епизод 2: Учител
Приятел Следващия път